En, to, tre, stå stille nå!
Den Gode Hyrde Barnehjem, hallo?
Alt er klart.
Hu er ute og leker. Vi har ikke fortalt henne det enda.
Hu kommer til å bli fornøyd i det nye hjemmet. Slapp av.
Vi sees.
Vennene dine kommer til å savne deg veldig, Laura.
Du har'n!
BARNEHJEMMET
Mamma!
Jeg går, det er min tur.
Jeg kommer!
Simón!
De er utenfor. Hør.
Sov nå.
Simón, gutten min.
Å, selvfølgelig!
Watson and Pepe var ute for lenge,
og nå kommer de ikke inn?
Kom igjen, inn med dere.
Er ikke du litt for gammel for dette?
Var ikke du redd her, når du var liten?
En kunne ikke bli redd. Vi var en gjeng,
og så var det fyret...
-Fyret? -Det er der enda,
men det virker ikke lengre.
Jeg kan vise deg det i morra.
Hvorfor virker det ikke?
Kan du holde på en hemmelighet?
Det virker, egentlig,
men lyset er usynlig, Det beskytter oss.
Usynlig lys?
OK, jeg skal vise deg.
Se på viduet, der borte.
Ikke rør deg.
Ser du?
Så du det?
De barna som kommer hit,
hvorfor kan ikke de være hjemme ?
Det er spesielle barn,
og de trenger masse omsorg og pleie.
De kan ikke bare komme og gå, de trenger et hjem.
Skjønner du?
Kan jeg sove hos dere i natt?
Nå trekker du det vel litt langt, tullegutten!
Pappa, blir du med på stranda?
Skal ikke Watson og Pepe?
Nei, de sov ikke et sekund i natt.
Du altså! Bare venner når det passer deg.
OK, tøffen, ta pilla di.
"S" for Simón!
Gå opp og hent sekken din. Pappa møter oss der seinere.
En av oss burde snakke med han.
Om fantasivennene hans.
Han er ensom og kjeder seg. Det er helt naturlig.
Han kommer til å glemme de så snart de andre barna kommer.
Det ordner seg.
Vi kommer til å få et kjempefint hjem.
Jeg er så glad vi er her sammen.
Pirat.
Grotte.
Og fyr.
Det var en gang en veldig, veldig skummel pirat
som gjemte skattene sine i en grotte i nærheten av et fyr.
-Hvilke skatter? -Stjelte skatter.
Men det var ikke lett å få de inn i grotta.
Hvordan klarte han det?
De trykte på en stein i en sprekk i fjellet...
Simón!
Simón, kom igjen!
Hva heter du?
Jeg heter Simón. Skal vi leke?
Hvorfor kan du ikke?
Har du lyst til å komme hjem til meg og leke seinere?
Hva er det du gjør?
Leker.
Men Watson og Pepe kom ikke.
Det er en annen gutt.
Han burde ikke leke her. Det kan være farlig.
Kom igjen så går vi.
Kan han komme hjem til oss og leke?
Hvorfor kaster du skjella?
Det er en sti som vennen min kan følge
så han kan bli med og leke.
-Han fant seg en ny venn. Er ikke det bra? -Enda en?
Vi har ikke plass til alle disse ungene.
God ettermiddag.
Beklager at jeg ikke ringte
Men jeg fant ikke nummeret deres.
Benigna Escobedo.
Jeg er ifra barnevernet.
Dumt at du kom hele denne lange veien
men det er ingen intervjuer i dag.
Intervjuer?
Nei, jeg er kommet pga Simón.
For ei stue!
Det er et nydelig hus.
Hvordan fant du det?
Jeg vokste opp her. Det var et barnehjem.
Jeg visste jeg ville tilbake, så bestemte jeg meg for hjemmet.
Hjemmet?
For barn med spesielle behov. Er det ikke derfor du kom?
Da vil du trenge mange folk til å jobbe her.
Det er ikke et sånt hjem.
Vi blir fornøyde med 5 eller 6 barn her.
Blir det mer enn det blir det jo komplisert.
Hva med Simón?
Ja, selvfølgelig!
Jeg overtok saken hans i går
og tenkte at jeg skulle besøke barna
i tilfelle de trenger noe.
Kommer du til å gjøre noen forandringer?
Beklager, men jeg skjønner ikke hvorfor du er her.
Dette er jo gamle opplysninger.
Jeg vet, men det var dette jeg mottok.
Det finnes nye behandligsmetoder, et prøveprosjekt
som krever en søknad, Jeg tenkte du kanskje var interessert.
Mannen min er lege.
Vi kjenner til alle behandligsmetodene for Simóns sykdom.
Vær vennlig å gå.
Simón vet ikke at han er adoptert, eller om sykdommen,
og jeg vil heller håndtere det sammen med mannen min.
ADRESSEFORANDRING
HIV POSITIV
Carlos.
Jeg tar det. Det er min tur.
Hvem er det?
Hva holder du på med?
Carlos!
Hva er det?
Planlegger du å slå inn skallen på den gamle dama?
Legg deg hos Simón i natt.
Om hu kommer tilbake, ringer vi politiet.
Kan jeg våkne?
Du er våken.
Kom igjen, stå opp.
Wendy blir gammel og dør?
Wendy blir gammel, men Peter Pan tar med dattera hennes til Neverland.
Hvorfor kan ikke Wendy og dra?
Om Peter Pan kom og hentet meg, hadde du blitt med da?
Jeg er for gammel til å dra til Neverland.
-Hvor gammel er du? -37.
Hvor gammel må du bli før du dør?
Hva er det for et spørsmål?
Ikke på lenge enda, man må bli mye eldre.
Jeg vil ikke bli gammel.
Og jeg vil aldri bli voksen.
Som Peter Pan?
Som de nye vennene mine.
-Er det fler enn en? -Seks.
-Og de vil heller ikke bli voksne? -De kan ikke.
Hva er det de holder?
Skatter. Til å leke med.
Leker vennene dine sammen?
Selvfølgelig.
De stjeler skattene dine,
noe du er glad i, og du er nødt til å finne det.
Er det leken? Å finne skatter?
Ja, men man må følge sporene.
Om du finner den, får du et ønske oppfylt.
Spennende.
Har du noen skatter?
Magiske mynter.
En gammel man la de igjen i parken. Jeg tror de er av gull
og de er veldig verdifulle.
Vil du se de?
Ikke se enda.
-Hvor fikk du alt dette? -Jeg fant det.
Hva er dette?
Den første isen jeg fikk etter at jeg opererte ut mandlene.
De magiske myntene.
Det er ikke mynter, det er melketenner.
-Hvor fant du de? -Ser du?
De er det første sporet. De har myntene mine.
Vil du leke skattejakt?
Leken har begynt.
Husk på hvor du hadde melketennene mine.
Om jeg finner skatten, kan jeg ønske meg noe.
Sand. Hvor finner man sand?
Du har planlagt dette, ikke sant?
-Stranda? -Nei, det må være hjemme.
Hva er dette?
I syskrinet!
Vent Simón!
Kom igjen, skynd deg!
Dette virker kjent.
Nøkkelen er på kjøkkenet!
De der er pappas...
Jeg kan ønske meg noe!
La det være!
Det er våre saker, og de er ikke noe å leke med.
Det var ikke meg. Det var dem!
-Ikke lyv! -Jeg lyver ikke.
Det er du som lyver! Du sier at du er mammaen min,
men det er du ikke!
-Hva? Du er ikke min mamma.
-Hvem har sagt det? -Vennen min sa det.
-Hvilken venn? -Tomás.
Tomás sa at jeg er akkurat som de,
at jeg verken har en mamma eller en pappa. Og at jeg kommer til å dø.
Du er ikke mammaen min, du er en løgnhals!
Vi ville vente til du ble litt større før vi fortalte deg om dette.
Er det noe du lurer på så bare spør...
Er Julenissen også bare en løgn?
Simón...
Du hørte hva mamma sa, og den dama
så konvolutten og fant opp leken
fordi du var for redd for å spørre.
Hva skjer om jeg ikke tar de?
Ingenting kommer til å skje.
Om jeg ikke tar de, hvor snart kommer jeg til å dø da?
Det hadde tatt mange dager, ja, mange uker.
Slapp helt av, vi skal passe på deg. Du kommer ikke til å bli syk eller dø.
OK?
Dere er ikke glad i meg! Det er ikke sant!
Kom ned nå, Simón!
Skynd deg, de første barna er her! Kom igjen!
Vi kan ikke gå riktig enda. Jeg vil vise dere noe.
-Hva er det? -Det lille huset til Tomás.
Ikke nå, vennen. Du kan vise meg det i morgen.
Nei!
-Ikke nå, Simón. -NÅ!
Gå ned med en eneste gang!
Jeg vil ikke!
Kom og se huset til Tomás.
Ikke gå ned om du ikke vil.
Det er ingen som tvinger deg.
VELKOMMEN
Simón!
Simón, vennen.
Hva er det som skjer?
Vennen!
Han er der borte, Carlos!
Det er ingen der, Laura! Kom igjen.
Det er ingen der! Vi må vekk herfra!
Han er der, Carlos!
Carlos er her.
Han har snakket med politiet, og de vil gjerne snakke med deg.
Hvordan går det?
Han er ikke i grottene.
Jeg så noen, Carlos.
Du har sikkert bare innbilt deg det,
i all forvirringen.
Jeg lover, han var ikke der.
Jeg heter Pilar.
Jeg vet det er tøft, men jeg lover at vi gjør alt vi kan
for å finne sønnen din.
Pilar er psykolog.
Hun jobber sammen med politiet.
De prøver alt de kan for å finne Simón.
Jeg har noen spørsmål.
Mannen din fortalte meg om adopsjonen,
og sykdommen til sønnen din.
Siden han er adoptert,
er det noen muligheter vi ikke kan utelukke.
Hvilke muligheter?
At han har blitt kidnappet av en slektning.
Jeg hørte at du ganske nylig hadde besøk
av en fremmed kvinne.
Benigna Escobedo, en saksbehandler i barnevernet,
kom for et par dager siden.
Vi finner ingen saksbehandler
med det navnet.
Kan du beskrive henne?
Hun var ca 70 år, med hvitt hår,
blasse øyne og ganske tykke briller.
Vi skal nok finne henne.
Stol på det.
Hvordan kan noen overlate ungene sine til meg etter dette?
La oss prøve noe.
Ta på deg medaljongen til min bestemor St Anthonys medaljong.
Den skal bringe lykke med seg.
Du tror jo ikke på sånt.
Nettopp, men det gjør du.
Ta den.
Gi med den tilbake når vi finner Simón.
Simón Sánchez's foreldre føler seg mer og mer motløse.
Den 7 år gamle gutten forsvant
fra sitt hjem for 6 måneder siden.
Situasjonen er kritisk
fordi Simón er syk og trenger medisiner daglig.
Sønnen min forsvant for 6 måneder siden.
Han heter Simón.
Det henger bilder av han overalt. Du har sikkert sett de.
Vi har forsøkt alt,
men det er ingen som vet noe,
ikke engang et lite tegn.
Sønnen min hadde mange fantasivenner.
Vi brydde oss aldri noe særlig om det, men...
Jeg har på følelsen at de er i huset.
Jeg så min egen datter.
Et år etter at hun døde.
Det var natt og vi sov.
Så våknet jeg opp,
og uten å egentlig skjønne hvorfor, gikk jeg inn på rommet hennes.
Og der var hun.
Smilende. Rolig.
Det var liksom hennes måte å si:
"Jeg har det bra, jeg er trygg,
og ikke sørg over meg."
Det er ikke helt uvanlig at man, på en eller annen måte,
føler tilstedeværelsen av en kjær etter dens død.
Alle her i denne gruppa
kunne ha fortalt deg liknende historier.
Du skjønner ikke.
Sønnen min er ikke død.
Vennene hans tok ham. Jeg så én av de.
Han var hjemme.
Jeg er villig til å gjøre hva som helst for å finne sønnen min.
Jeg er ikke gal,
tro meg.
Jeg vet hva jeg snakker om.
Det er henne!
Den gamle dama som kom hjem til oss.
Benigna?
Simón!
Vi dro hjem til Benigna. Vi fant noen gamle bilder
og gamle Super 8 filmer.
Jeg vil at du skal se de.
Kjenner du igjen noen av disse ansiktene?
Antonia, rektoren, de foreldreløse.
Vennene mine.
Martín. Hun ville helst bli kalt Martín.
Rita.
Víctor... Jeg tror han het Guillermo.
Det er Alicia, hun var blind.
Og det er meg.
Benigna?
Den dama du så
jobba på barnehjemmet.
Det er ikke mulig. Det hadde jeg husket!
Hun jobbet ikke der så lenge.
Hun hadde en sønn. Tomás.
Gutten var deformert,
og ble hold unna de andre barna.
Ingen visste om det.
Det kom som et sjokk når de fant liket.
Hva mener du?
Det virket som at han hadde forsvunnet under lek.
GUTT FUNNET DØD PÅ STRANDEN
Rett etter at dere adopterte,
innrømmet en av de foreldreløse barna
at de hadde lurt han.
De tok med seg Tomás inn i grottene
og tok av han hetta for å se om han klarte å komme seg ut.
Men han dukket aldri opp. Han druknet.
De fant liket når det var lavvann.
Ingen av barna ble beskyldt for noe. Det var jo bare en lek.
Den gutten var hjemme hos oss.
Vi spurte alle som var på åpningsfesten.
Det er ingen som husker en gutt men en sånn maske.
Jeg klarer ikke å sove om natta.
Jeg ligger bare og tenker.
Huser du hva vi kalte Simón da vi møtte han?
"To Små Kilo".
"Mine to små ekstra kilo". Han veide ikke mer.
Legene mente det var for lite.
Men det var mer en nok for oss.
Selv om vi visste
at sjansene for at han ble helt normal var minimale.
Men da vi så han,
så smilet hans for første gang...
øynene hans, de lyse øynene...
Simón gjorde oss sterkere, Carlos.
Sammen er vi sterke.
Sammen.
Unnskyld at jeg bare gråter, men det er så vanskelig.
Carlos, det er noen på badet.
-Hva er det? -Det var noen her.
Carlos, kjenn...det er ennå varmt.
Det er jo fordi jeg nettopp lå der.
Noen andre kom opp i senga.
Jeg er overbevist om det.
Det er det Jung mener når han snakker om
det er i underbevisstheten at
det levende og det døde sameksisterer.
I Tyskland har de et annet navn for "den som gjenkjenner døden".
Doppelganger.
En skikkelse som viser seg i ens eget bilde.
En "tvilling".
Det å se på han,
eller på noen av de andre jeg har vist deg,
betyr, uten noen som helst tvil,
en mulighet for å besøke den andre siden.
Hvor lenge har sønnen din vært savnet?
Ni måneder.
Det skjer mystiske ting. Ting som er knyttet til hans forsvinning.
Jeg aner ikke hvem jeg skal henvende meg til.
Det er ikke så enkelt.
Du finner ikke noen exorcist i gule sider.
Dette er fra kidnapperen.
Politiet sier han har vært død i over30 år.
Noen har sønnen min.
Jeg aner ikke hvorfor. Men jeg kan ikke la være å gjøre noe.
Jeg vet om noen som jobber med dette, En jeg stoler på.
Jeg snakker rett fra levra nå.
Vil du at et medium skal komme hit?
Dette var ikke et barnerom i barnehjemmet.
Soverommet var lengre borte i gangen.
Da skal vi begynne her.
Enrique.
Perfekt,
gi meg en time.
Jeg trenger en gammel ting fra dette huset,
noe som har med denne historien å gjøre. Og, om mulig,
noen gamle klær.
Vi er ikke aleine.
Politi-psykologen, Pilar,
vil gjerne være med på denne seansen.
Om du ikke har noe imot det.
Helt i orden! Politiet kan gjerne være her.
Hva skal hun med den dukken?
Den hjelper henne å gå inn i transe.
Klær og ting hjelper henne inn i
og starter regresjonen.
-Regresjon? -En psykisk teknikk for å få svar fra fortiden .
Fortiden, nåtiden og fremtiden er opprørt og overlapper hverandre.
Som en slags tidsreise.
Det kan høres ut som heksekunster,
men ikke vær redd for den parallelle virkeligheten.
Finnes det noe der, kommer Aurora til å finne det.
Jeg håper vi får se det alle sammen.
Alle er klare, Enrique.
Begynn når du vil.
-Aurora, kan du høre meg? -Høyt og tydelig.
Da begynner vi.
Alt rundt deg begynner å mørkne.
Mørket danner en sirkel omkring deg,
som blir mindre og mindre.
Alt mørkner. Vi har forlatt dette stedet.
Du er nå aleine i mørket,
og mørket begynner å forsvinne.
Jeg kommer til å telle baklengs
fra ti
og når jeg er ferdig,
kan du bevege deg hvor du vil
og du vil kunne se
om noen gjemmer seg i huset.
Ti...
Ni...
Åtte...
Nå kan du åpne øynene.
Det er så kaldt,
vinduet er åpent.
Aurora,
jeg vil at du ser rundt deg.
Er det noen andre der med deg?
Jeg hører noen.
Jeg hører...
Jeg hører noe.
Det kommer og går.
Nå hører jeg det ikke lengre.
Jeg tror de forsvant for meg.
Jeg hører noe.
...helt aleine.
Barn.
Jeg er sikker på at det er barn.
I enden av gangen. Jeg tror det er dem.
Jeg får ikke åpnet den.
Den er stengt.
Men det er noen der.
Hvorfor gråter dere?
-Vi er syke! -Hvem er syke?
Jeg skal ikke gjøre deg noe.
Åpne døra. Ikke vær redd.
Åpne døra.
Vi vil dere skal åpne døra!
Hva har de gjort mot dere?
Hva har de gjort?
Aurora,
fortell meg hva du ser.
Fem barn.
De er syke. De gråter.
Hva har skjedd?
De er i ferd med å dø.
Hvem kan ha villet forgifte dere?
Det er noen som skal drepe oss.
Er sønnen min der?
Aurora, er Simón der hos deg?
Er Simón her?
Aurora, kan du høre meg?
La oss bringe henne tilbake.
Aurora, hold deg i midten av rommet.
Jeg teller ned fra ti.
Ti...
Ni...
Åtte...
Jeg var i huset, men...
alt var annerledes.
Sengene, lekene, innredningen, alt var mye eldre.
Lyset fra fyret skinte gjennom vinduet.
Så du Simón?
Det var for mørkt, Jeg er lei meg.
Jeg kjente ikke igjen noen.
Men barna var der.
Du så barna. Stemmer det?
Ja, det stemmer.
Det er spøkelser.
Og hva er et spøkelse, Carlos?
Det er noe her, og vi så det alle sammen.
Når noe fryktelig skjer,
etterlater det seg noen ganger spor,
et sår som oppfører seg
som en knute mellom de to tidslinjene.
Som et ekko
repetert om og om igjen, det bare venter på å bli hørt.
Som et arr...
Å, jeg beklager.
Som et arr eller et klyp
som ber om berøring sånn at det kan slippe fri.
Laura...
vi som er nærmere døden,
vi er mer mottakelige for slike beskjeder.
Du mener at min sønn kunne se de barna
fordi...
Det holder.
Vær vennlig å ta sakene dine og gå.
Vi kan ikke forlate de som dette.
Laura, dette er en farse,
et simpelt triks.
Jeg nekter å tro det. Hvorfor?
For hvilken grunn? De har rett...
-De vil ikke ha penger. -Ikke ennå.
Hva skal jeg gjøre?
Politiet har ikke funnet et eneste tegn
på om han er død eller levende.
Hva skal jeg gjøre, bare sitte og vente?
Det skader jo ikke å høre?
-Laura, hør nå! -Nei nå skal DU høre!
Pilar...
Hvor mange liknende saker har du hatt i denne forbannede landsbyen?
Finn deg noe annet å gjøre, Jeg har ikke invitert deg hit
Hva skal jeg gjøre?
Kjære deg,
du er en god mor.
Smerten er din styrke, den vil lede deg.
Hvor langt du er villig til å gå for å finne sønnen din
er det bare du som vet.
Jeg aner ikke hva jeg skal gjøre.
Du hører, men lytter ikke.
Det er ikke sånn at du ser det du tror. Det er omvendt.
Tro,
og SÅ vil du se.
Hva holder du på med?
Vi kan ikke bli værende her.
Vi må komme oss vekk, i hvert fall for en stund.
Barna er jo her. Aurora så dem. Jeg kan ikke bare reise.
Du hørte stemmene.
Enrique fabrikkerte det sikkert.
Skjønner du ikke at vi kan ha blitt lurt?
Er det Pilars teori, at vi har blitt lurt?
-Hennes rasjonelle teori? -Hun prøver å beskytte oss.
Fra hva da?
Fra sånt som skjedde i kveld.
Folk som kommer hjem til oss og ødelegger livene våre.
-De vil jo bare hjelpe. -Hjelpe?
Hørte du de ikke?
Snakket de noe om å finne Simón?
De ville bare kontakte de døde.
Om Simón er i live, kan jeg ikke skjønne hvordan de kan hjelpe oss.
Og om han ikke er det, vil de ikke finne han.
Jeg vil ikke høre på dette pisspreiket lengre.
Vær så snill, la oss bare dra.
Du kan ikke be meg om å gi opp. Verken du eller Pilar.
Vi kommer til å overleve dette. Mange par som mister et barn kommer igjennom det.
Skjønner du ikke at jeg bare vil være med Simón?
Jeg kan ikke stoppe deg om du vil dra. Jeg ønsker bare å få vite
hvor han er!
Hvor er du?
Jeg er ikke redd.
Skal vi leke?
Vil du leke med meg?
Benigna?
Kjære Gud, ikke la det være Simón.
-De er fem, ikke sant? -Ja.
Alle mine venner.
Martín, Rita, Alicia, Guillermo, Víctor.
Benigna drepte dem. Det er derfor hu gikk til skuret,
for å grave opp likene.
Jeg har funnet ut av det.
Leken deres drepte Tomás
og nå leker de med Simón og meg.
Simón er i fare og jeg aner ikke hvordan leken er.
Jeg skjønner meg ikke på leken.
Laura, du innbiller deg ting.
Jeg så det med egne øyne.
Som nå i kveld? Hvem la ut alle spora?
Simón fant på alt sammen.
Hvem?
Fortell meg hvem?
Jeg har pakket. Jeg vil ikke at vi skal være her lengre.
Jeg kan ikke reise ennå.
Jeg vil ikke bo her,
og du kan ikke bo her aleine.
Jeg kan ikke bare reise, det er altfor mange minner her.
Jeg må ta farvel.
Tå dager.
Aleine.
Vær så snill, jeg trenger dette.
Vær så snill.
Velsign alt som du har gitt oss.
Vi takker deg for at du lar oss møtes igjen
og at vi får være sammen.
Hva mer er det du vil?
Hva annet må jeg gjøre? Hva?
Jeg har ikke tid, Jeg har ikke tid.
Vil du fortsette å leke? Er det det du vil?
La oss gjøre en avtale. Jeg lover å leke litt,
om du lover å fortelle hvor Simón er.
OK?
En, to, tre, stå stille nå!
Vent, vent! Nei.
Jeg skal ikke gjøre deg noe. Jeg vil bare finne Simón...
Hvorfor gråter du?
Å, kjære vennen!
Har du det bra? Du er jo iskald.
Det er ingenting å være redd for.
Ikke vær redd, Jeg skal få deg ut.
Vær her og lek med oss.
Jeg kan ikke leke nå.
Hør på meg, Simón.
Forestill deg at det bare er oss to her, ok?
Husk tilbake til før vi kom til dette huset.
Husker du?
Tenk bare på dét, OK?
Tenk bare på dét,
tenk på pappa,
tenk på neste jul,
og alt det vi skal gjøre sammen.
Så mange fine ting, vennen!
Lukk øynene,
knip dem igjen
og tenk på hva du vil bli når du blir stor.
Hva har du lyst til å bli, vennen?
Tenk på de skolene du skal gå på, alle vennene du vil få.
Og forestill deg bare for et øyeblikk
at Tomás og de andre barna ikke finnes.
Dette er en fantasi, kjære vennen,
som et mareritt.
Gjør det for min skyld, Simón.
Og når du åpner øynene,
ber du de forsvinne.
Lukk øynene, vennen,
og fortsett og lek med meg.
Vi fortsetter å leke, ok vennen?
-Hva er det? -Det lille huset til Tomás.
Jeg fant deg. Det var ikke rettferdig.
Jeg fant deg...
Jeg vil ha Simón tilbake!
Mamma, kan jeg våkne?
Selvfølgelig kan du det, vennen.
Mamma...
Jeg har funnet noen magiske mynter.
Nå skal jeg bare ønske meg noe.
Jeg ønsker at du blir her og tar deg av alle oss.
Det er Laura!
Hun har blitt gammel, akkurat som Wendy i eventyret.
Det er Laura.
Kom, ikke vær redd.
Huset. Stranda. De Ville Guttene.
Det var en gang
et hus i nærheten av stranda
der de ville guttene bodde...
Til minne om Laura og Simón
og de andre foreldreløse
Martín, Rita, Guillermo, Alicia, Víctor
og Tomás